Låt oss få det överstökat.
Vi kan vänta.
I varje fall tills han är begravd.
Du skulle ta oss dit och vi skulle berätta. Så sa vi.
Fråga det du vill fråga.
Hur hamnade ni här?
Det är en svår fråga.
Ibland är de lättast att besvara.
Det var en dag -
- då vi kunde ha förhindrat det här från att ske.
Börja där.
Berätta om den dagen.
Hur länge hade de varit där?
Ett par veckor.
Vi började dryga ut maten med kreatursfoder.
Har du ätit det?
Jag ska berätta hur det är.
Man får vänja sig vid smaken.
Allt bra?
Ja.
- Jag ska hjälpa dig. - Nej. Spara den.
- Det är vår sista flaska. - Vänta tills pannkakorna blir godare.
- Tills saker och ting blir bättre. - Du har rätt.
Den är alldeles för dyrbar för att serveras till foderpannkakor.
Vi sparar den till bättre tider.
Det kan ske.
Det är redan bättre -
- även om det inte känns så just nu.
Det blir bättre.
Borde vi inte äta korna innan vi äter deras foder?
Ingen dödar något som rör sig i dag.
Ska vi bege oss längre bort? Vi har varit överallt inom åtta mil.
Överallt där vi trodde att det kunde finnas mat. Jag är mer kreativ nu.
Platser som våra vänner på parkeringen inte har besökt.
- Bowlinghallar? - De kanske har nachos.
Ost på burk.
- När åker vi? - Vi?
Ingen ger sig av ensam. Jag har bara märkt ut hälften av kommunen.
Då drar vi.
Vi gav oss ut den dagen.
Det var vårt första misstag.
Kom ihåg nu: inga taggiga växter, inga mörklila, inga svarta.
Du vet att jag gick på Texas lantbruksuniversitet, va?
Visserligen rökte jag dem mer än studerade dem, -
- men jag vet vilka växter man kan äta.
Jag berättade nåt för dig. Nu är det din tur att berätta.
- Om vad? - Om dig.
Jag gick inte på den skolan.
Men titta, vårt sökande verkar ha burit frukt.
Jag ska se om jag hittar en vagn.
Hur länge ska du fortsätta med det?
Med vad?
Bete dig som om du är rädd för mig.
Tro mig, så är det inte.
Vad är det då?
Var du rädd för honom?
Självklart inte.
Vad tyckte du om honom?
Jag trodde vi pratade om Nick.
Vi pratar om dig.
Tusan också...
Se upp!
Jag ser honom!
Tack.
Idioter!
Jag såg det på kartan när min mamma tog med oss ut hit.
Det kändes som ett tecken.
- Vi hittar inte mat på biblioteket. - Jag vet.
Kommer du eller inte?
Jag följde med för Nick ville det.
Jag trodde att det var bra för mig.
Jag trodde att det skulle vara bra för honom.
GE INTE UPP!
Ska du verkligen ta den?
- Nick, vad gör vi här? - Böcker. Vi behöver böcker.
- Till vad? - Till vårt bibliotek.
Folk behöver en anledning att kämpa.
En anledning att stanna kvar. Det kan inte bara handla om mat.
- Nick, det finns ingenting kvar. - Något måste det finnas.
Det handlar om henne, inte sant?
Hon tror att de tog hand om dem, hon tror att de är som en familj.
Jag var som hon.
I Colonia trodde jag på det vi gjorde.
Jag trodde att det var ett bra ställe, men det var det inte.
Jag förstod inte det.
Du hjälpte mig.
Vi ska hjälpa henne, men inte på det här sättet.
Men ni kunde inte hjälpa henne.
Hon dödade Nick.
Vad tror du?
Du...
Jag jobbade som polis.
En av mina kolleger -
- drack en flaska whisky till middag varje kväll.
Dag in och dag ut.
En dag klarade han livet med en hårsmån, när en misstänkt -
- krossade hans polisbil med en stulen sopbil.
Han höll sig borta från whiskyn i en vecka, inte mer.
Det jag vill ha sagt är att det kräver mer än en dålig eftermiddag -
- eller bra, för att förändra någon.
Jag antar att du drar efter begravningen.
Du fortsätter din vandring.
En sak ska du veta...
Jag ska hitta henne.
Det ska jag.
Och jag vill att du är med när jag gör det.
Jag vill att du ska träffa henne.
Att hon får träffa dig.
Jag vill bara begrava honom, John.
Och sen ger jag mig av.
Jag har det bättre ensam.
Vi kan sluta -
- om det är för jobbigt.
- För jobbigt? - Det är lugnt.
Du har...
Din bror...
Ja, det gjorde han.
Jag älskade såna här ställen.
- Har du varit på ett sånt här? - Det var längesen.
Bara du?
Nej.
På såna här ställen fick man riktigt goda churros.
Ja, det fick man.
Den här är bra. Vi borde ta med oss den.
Den är bra om de döda omringar en.
Den kör trots punkterade däck, håller länge och har stor tank.
Den har bandspelare också.
Men inga nycklar.
Hur kan du så mycket om bilar?
Det gör jag inte.
Kom.
- Folk verkar ha bott här. - Ja, tills staketen gav vika.
DU MÅSTE VARA SÅ HÄR LÅNG FÖR ATT FÅ ÅKA
De som bodde här flyttade högre upp när staketet gick sönder.
De verkar ha barrikaderat trapporna.
Där.
Där kommer vi upp.
Klarar vi det?
Ja, det gör vi.
Hur många churros kunde du äta?
Fyra. Jag hade kul. Jag var nog hög på klor.
Det där är värre än plåster i vattnet.
Vad hände sen?
Jag ville bara göra det rätta.
Det finns en orsak till varför vi inte har gjort en runda ihop.
Du kan säga om du inte tycker om mig.
Men det gör jag.
Det var därför som jag inte ville att du skulle lära känna mig.
Jag har gjort saker.
Den här ska påminna mig om att jag inte vill bli en sån man igen.
Det ser ut som en sten.
Det är det inte.
Rundan förde er närmare varandra.
Självklart.
Vi var de enda som fortfarande andades.
Det finns ammunition kvar. Vi borde ta med oss lite extra.
Naomi!
Håll ut!
När vässade du den?
Det gjorde jag senare.
Fortsätt.
Kolla det här.
Det här är jättesvårt att hitta. Vi måste ta med så mycket vi kan.
Tack.
Här.
Ta en titt. De kanske missade hela området.
Det kanske inte är det enda stället som folk inte har tömt.
Jag tyckte att jag såg några byggnader en bit från vägen.
Vi kanske kan köra dit.
Naomi?
Vad hände? Gav hon sig av?
Det gjorde vi alla.
Victor?
Var är vi?
Jag har fyllt den här med proviant sen problemet med grödorna.
Det räcker kanske en månad.
- Varför visar du mig det här? - Jag har två platser.
Det är mat. Folk är hungriga, Victor.
Det här räcker knappt en dag.
Den dagen kan vara skillnaden mellan att överleva eller dö.
Det här också.
Jag gjorde saker innan jag träffade dig. Folk blev skadade, de dog.
Ibland gjorde jag det av ren självbevarelsedrift. Jag vill leva.
Vi kommer att svälta. Med det här överlever jag.
Vi båda.
Vill du lära känna mig?
Det här är jag.
Jag är ledsen, Victor, jag kan inte.
Precis vad jag trodde.
Jag kör tillbaka själv.
Du har allt du behöver här.
Gav du dig av?
Strand?
Du tror att det här är ditt fel.
- Varför? - Det är inte hans fel.
Han var inte ensam om att fundera på att ge sig av.
Fan!
Det är andra gången sen vi träffades.
Du behöver inte berätta varifrån du kom eller vad som har hänt dig.
Du behöver inte säga nånting, men -
- antingen hjälper du oss att få det att funka eller så gör du inte det.
Jag kan inte göra det igen.
Jag... Jag kan inte.
- Göra vad? - Försöka få det att funka.
Jag gjorde som du en gång.
Jag stack iväg ensam. Ingen kunde få mig att låta bli.
Men jag insåg att det inte var där jag ville vara.
Det kanske du också gör.
Vi får ordna bensin åt dig.
Och du? Funderade du på att ge dig av?
Ja. Det gjorde vi alla.
- Vi måste härifrån. - Det kan finnas något åt henne här.
Vinylskivor, kassettband, cd-skivor.
Något...
SYDVÄSTRA USA 2008
- Förlåt, Lucy. - Jag vill inte sluta så.
Vi ger inte upp. Det blir bättre. Det här är inte Colonia.
Det kanske det är utan att vi har förstått det.
- Vi rättar till det som var fel. - Det kanske vi inte kan!
Kan vi inte hitta en ny plats och börja om?
Nya fält, nya grödor. Vi har gjort det förut, vi kan göra det igen.
Vart skulle vi ta vägen?
Första sidan vi slår upp.
Dit åker vi. Där börjar vi om.
Dit tar vi allihop.
Vilken sida slogs upp?
Oavsett vilken sida det var -
- så är det väl anledningen till att ni sitter här?
Jag skulle aldrig ha öppnat boken.
Behöver du hjälp?
Har ni nån sås?
Ni har väl ätit upp all sås redan?
Och ketchupen och senapen.
Man tar till det -
- för att piffa till det man inte vill äta.
De luktar rätt gott, va? Trots att de är från en konservburk.
Nå...
Vart skickar du alla nuförtiden?
Så att ni kan komma före oss?
Skulle inte tro det.
Madison, du skickar ut folk -
- men de kanske inte återvänder.
Jodå. Jag känner dem.
Okej.
Berättade jag om var Ennis och jag var innan vi packade bussen?
Jag brukade bo som ni.
Inte på en basebollstadion, så ovanligt var det inte, men -
- det var en bosättning.
Min familjs boskapsranch bland bergen.
Två eller tre andra familjer.
En väldigt trevlig plats.
Sen började en skogsbrand cirka fem mil bort...
Jag vet vad du vill säga.
Du var smart.
Du såg vad som var på väg och försökte varna de andra, -
- men de lyssnade inte.
Så du och din bror stack innan elden nådde fram.
Jag beklagar sorgen.
Människor är envisa.
Korv?
Nej, tack.
Om du inte kom ut hit för maten -
- eller sällskapet -
- vad gör du då här?
Mitt erbjudande gäller fortfarande.
Vill du ha sås? Det finns säkert ett paket eller två -
- i korvkioskerna.
Vi skulle säkert lyckas där inne -
- om vi bara samarbetade.
- Du tror verkligen på det. - Ja.
Därför kommer ni att falla.
Mitt erbjudande gäller också.
Jag tänker inte slå mig samman med er.
Du hade fel om slutet av historien.
Jag övertalade alla att stanna.
Jag sa att vi kunde rädda ranchen.
De lyssnade på mig.
Sen kom elden närmare och...
Min bror och jag var de enda som tog oss ut levande.
Vi kunde höra dem dö.
Vi hörde deras skrik när vi körde iväg.
Det var därför den här dagen var så viktig. Ni skulle ge er av.
Ni gav upp stadion.
Nu gäller det.
Jag var sjuksköterska på intensiven.
Det var många trafikoffer, många strokepatienter.
Efter ett tag kunde man se vilka som inte skulle överleva.
Du måste prata med din mamma.
Stadion. Den överlever inte.
Ni måste fundera på vart ni ska ta vägen.
Jag ska prata med henne.
Du tror att du vet vad som hände den dagen.
Men du har fel.
Var är Victor? Är han oskadd?
Varför tog du med dig provianten?
Varför inte få Cole att hålla tyst om det?
Jag blev påmind om vad jag höll på att förlora.
Vad sa folk när de fick reda på att du hade försökt ge dig av?
Ni verkar ha haft en toppendag. Äntligen gick det vår väg.
Det behövdes verkligen. Bra jobbat!
Jag berättade inte att det var jag som hade samlat ihop maten.
Ska du berätta? Vilken sida kom upp?
Vi åker norrut.
Jag undrar hur jordmånen är där.
Vi kanske ska tänka om?
Jag förstår inte.
Vart förde boken er?
Vad har ni hittat?
Vad sägs om att ge sig av längre bort än de där hyenorna har varit?
Vi kan inte ta oss så långt varje gång.
Vi gör det bara en gång. Vi hittar frön, gödningsmedel och börjar om.
Vi förvandlar det här stället till vad det var.
Okej. Jag berättar för de andra.
Bra jobbat.
- Tack för i dag. - Odlingen var din idé.
Jag är bara glad över att få göra det här.
Mamma.
Vi måste prata.
Berättade du om Naomi?
Nej.
Hade du alltid rätt? På intensiven. Patienterna du trodde skulle dö.
Var det någon som överlevde?
Nej, jag lät Naomi själv berätta.
Sjyst kärra.
Vad hittade ni mer?
Även om vi lyckas få det att fungera, blir det värre innan det blir bättre.
Jag vill sätta upp en sjukstuga.
Och jag ska hjälpa till.
Jag förstår inte. Ni stannade kvar på stadion och slogs för den.
Varför var det dagen då allting förändrades?
Vi borde ha övertalat min mamma att ge sig av.
Jag borde ha följt min magkänsla. Jag borde ha hållit tyst om bilen.
Vi borde ha slagit upp en annan sida.
Vi borde ha hittat en annan plats.
Men vi ville tro.
- Vi ville stanna. - Jag ville bli en bättre människa.
Det är därför min bror är död.
- Det är därför Nick är död. - Det är därför min vän är död.
Vi kunde ha förhindrat allt.
Är det här?
Här är det.
Varför här?
- Det kvittar väl? - Jag... Jag ville bara veta.
- Det handlar inte om Nick. - Ni jagar efter de andra.
Trots det som hände honom?
- Nick hade velat det. - Det vet ni inte.
Du kände inte Nick.
Ni har ljugit för mig hela tiden. Vi hade en överenskommelse.
Att svara på dina frågor. Det gjorde vi.
Svaren betyder bara något om de är sanna.
Det är de.
Kanske. Men jag fick dem serverade mellan två skivor skitsnack.
Hur ser jag skillnad på dem?
Lukta innan du tar en tugga.
- Lycka till att hitta dem utan mig. - Vi behöver inte dig längre.
Alicia hittade den här på vår El Camino-vän.
De sprider ut sig för att sen sammanstråla med sina fynd.
Vi vet var de gör det nästa gång.
- Ni behövde bara skjuts hit. - Du blev lurad, Al.
Ska ni släpa på allt det här?
Det beror på. Vill du skjutsa oss?
Ta inte dem, Al. Ta mig.
Deras historia slutar med att fler blir sårade. Det gör inte min.
Det är mycket du inte vet än.
Ge mig ett enda skäl till att jag ska tro på något av det ni säger.
Vi behöver inte berätta nånting. Vill du veta sanningen?
Vill du veta hur det här slutar?
Följ då med.
Lasta grejerna.
Men ni tänker väl begrava din bror?
Inte bara lämna honom vid sidan av vägen?
Vi begraver honom här.
Här.
Han tyckte väl om att odla?
Vänta.
Varifrån kommer den?
Vi tog det vi kunde när vi gav oss av. Vapen, proviant...
- Vi lade det i vad vi hittade. - Får jag se?
Snälla? Den tillhörde henne.
Vem?
Laura.
Vi borde sätta i ordning det här i omklädningsrummet.
Ge mig en sekund.
Naomi? Hette hon Naomi?
Hon sa aldrig sitt riktiga namn. Var är hon?
Vart tog hon vägen?
Var är hon?!
Naomi klarade sig inte.
Stadion. Det gick snett.
Vad hände?
Hon är död.
Nej, det är inte sant.
Hon är där ute.
Det måste hon vara.
Din historia slutade med att någon blev sårad.
- Du verkar behöva lite... - Tyst!
De gjorde det här.
Följ med oss. Hjälp oss att avsluta det.
- John... - Låt mig vara.
Allihop. Bara låt mig vara.
Jag ska ta reda på vad som hände.
Jag hämtar dig sen.
Al...
Åk.
Jag beklagar, John.
Du hade rätt.
Vi är alltid ensamma.